Tidigare på Black Lightning...
Hur är det?
Bara fint.
- Vad händer? - Jag sa det nödvändiga.
Fjorton av barnen kommer att överleva.
Jag kom förbi brandväggen. Kolla.
Jag vet inte exakt var, men det finns fyra metas här.
Nu börjar allt.
Jag var arkitekten bakom det första vaccinprogrammet i Freeland.
Sen reste jag till Markovia och skapade ett metaprogram åt dem.
Jag vet redan att det finns metas i kliniken.
Men bara jag vet var de är.
Med dem får du mer makt än du nånsin kunnat tänka dig.
Jag sa ju att jag alltid är bakom dig.
HEMLIGHETERNAS BOK
DEL 2 RÄTT OCH ORÄTT
Förlåt. Jag...
Jen behöver nog vara i fred.
Khalil var hennes första kärlek. Hon såg honom lida och dö.
Det är svårt.
Det är svårt, och därför måste vi stötta henne.
Hon ville ha tid för sig själv, sa hon.
Att röka?
Jag vet.
Hon har dragit ner sen terapin med Perenna.
Hon behöver tid att vara ensam, verkligen ensam.
Att vara ensam blir negativt till slut.
Isolering leder till depression och beroende.
Jag tror att hon behöver sin familj just nu.
Du och pappa tror jämt att ni vet vårt bästa.
Tänk om ni har fel?
Ibland kanske vi vet själva vad som är bäst för oss?
Anissa! Herregud.
Släpp mig!
Raring! Släpp mig!
Nej!
Anissa!
Herregud. Var stilla.
Jag är okej.
- Jag tappade andan, bara. - Du blöder.
Det är ingen fara.
Okej.
Stanna där.
- Jeff? - Hej.
Nå, ska vi vänta eller återvända?
Vi blev anfallna.
Vänta. Vadå? Av vem? Var är ni?
Snabbköpsparkeringen.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
- De är borta, men Anissa är skadad. - Nej.
Lämna gatan. Använd tunnlarna.
Det finns en ingång vid T-banan runt hörnet.
- Minns du hur? - Ja.
Jag möter er där.
Jag vet att han verkligen älskade dig.
Det var ömsesidigt.
Förlåt, jag måste hem, men...
...om du behöver hjälp att planera begravningen, så ring mig.
Jennifer, jag har faktiskt...
...inte råd att begrava honom.
Knappt två centimeter in.
Du höll nog instinktivt andan
och blev stel.
Men slagkraften gjorde att jag tappade andan.
Det räknade jag ut själv.
Jag ska stryka på salva.
Enda sättet Odell kunde varit där är om han höll Lynn under bevakning.
Den jäkeln.
- Då vet han... - Inte nödvändigtvis.
Mitt system kollar efter avlyssningsanordningar i huset.
RENT
Troligen skuggar han dig vart du än går.
Varför skulle nån vilja tillfångata mamma?
Raring, många föräldrar har sina barn i kapslar,
varav en del har dött.
Vi måste tänka på Tobias.
På grund av Khalil?
För att allt sjukt i Freeland kan ha sitt upphov i Tobias.
Det kan vara Odell.
Han lurar oss... så att hon ska känna tacksamhet?
Fasen.
- Jag borde klå upp honom. - Ingen bra idé.
Lynn borde gå och prata med honom.
Hon är värdefull för honom. Det ser vi.
Du beslutar inte åt mig, förstått? Jag går.
- Och föraren som kom undan? - Jag jobbar på det.
Jag kollar övervakningsfilmen från parkeringen.
Säg till när du hittar honom.
Låt det gå fort.
Varför låter du skugga mig?
Skuggar du hela min familj? Mitt forskningsteam?
Jag som trodde att du är glad för att du lever
och vill tacka mig för att jag räddade ditt liv.
Jag tackar dig.
Hur mår dottern?
Hon mår bra.
De sköt henne inte. Hon svimmade, och de trodde det.
Turligt.
Dr Stewart, du har varit ovärderlig för kapselbarnen,
men du är fortfarande inte ärlig mot mig, och jag har inte tid med det.
Kavanaugh.
OM KRIGET
Kapslarna är klara. De inuti andas fortfarande.
Och de som flyttade kapslarna?
Cutter har dödat dem. Ingen annan vet var de finns.
Utmärkt.
- Vad är det med dig? - Jag mår bra.
Prat. Varför ett bandage?
Mamma och jag blev överfallna, och jag var slarvig.
De sköt mig och kidnappade nästan mamma.
Herregud.
Jen, jag förstår inte hur jag kunde låta det hända.
Mamma kunde råkat illa ut.
Det ska inte hända igen.
Anissa, vi ska vara glada att hon lever.
Jag lät Tobias döda Khalil.
Det är inte ditt fel.
Hur mår du?
Hur jag mår?
Att man kan känna sån smärta utan att blöda.
Jag vet inte hur det känns att mista Khalil,
men smärta vet jag om.
Vet det här, Jen.
Smärta gör en inte svag, utan stark.
Och att mista gör en tacksam.
Förstår du mig?
Kanske en dag.
Du ska få se.
Jag vet inte.
Jag besökte Khalils mor.
Hon är så full av smärta.
Hon har inte ens råd med sin sons begravning.
Jag är orolig för Jen.
Jag också.
Hon sörjer verkligen.
Jag vet.
Hon är full av hämndlystnad.
Ja, jag känner igen blicken.
- Jag vet. - Hon behöver en avledning.
Gambi fick mig intresserad av historia. Vi måste hitta nåt åt henne.
Kanske gå i skolan. Hon hatar hemundervisning.
Nej. Om hennes krafter blir kända...
Hon lyckades dölja dem för oss och Tobias.
Det är sant, men...
Bland alla tonårshormoner, jag vet inte.
Vi borde prata med Perenna.
Om hon börjar i skolan igen
ger det henne större chans att vara normal.
Vadå "vara normal"?
Inte vet jag.
Jag gifte mig ju med dig.
Vad sa du nyss?
Ja?
Pappa, jag är redo att krossa Tobias.
Ge mig en dräkt om det behövs.
Jen...
Jag har jagat Tobias väldigt länge.
Det är svårt. Och väldigt farligt.
Än sen? Han borde inte leva, och jag kan ändra på det.
Du vet inte vad du säger.
Jo, det gör jag.
Jennifer, med förmågan att göra fantastiska saker
följer ansvaret att göra det rätta.
Hämnd är inte det rätta, utan rättvisa.
Har du hört talas om öga för öga?
För nån som Tobias är hämnd rättvisa.
Jag vet hur du känner. Tro mig.
Men jag vet också att våra krafter förstärker våra känslor och vice versa.
Khalil...
...må han vila i frid...
...gav sina känslor fritt spelrum och attackerade skolan.
Gör inte samma misstag.
Och jag vet...
...att han inte skulle vilja det.
God kväll.
Vi har ett problem.
Markovierna är i Freeland. De försökte kidnappa dr Stewart.
De vill ha hennes metaexpertis.
- Ja. - Vet de att jag är här?
- Det vet vi inte. - Fasen.
Vi kan skydda dig.
Om? Det finns alltid ett "om".
Markoviernas underrättelsefolk är hänsynslösa och beslutsamma.
Det är troligt att de vill ha kapselbarnen och vet var de finns.
Om du kan flytta dem i säkerhet,
blir du skyddad och får ny identitet.
Nog vill jag gärna komma härifrån,
men jag undrar vad som händer om jag misslyckas.
Som forskare är jag Beethoven, men dr Stewart är Mozart,
och du behöver oss båda för att flytta barnen levande.
Du skrämde mig.
Är det nåt du vill säga?
Du ville inte se mig i dräkt.
Nu är Anissa i en och Jen verkar vara på väg.
- Är du arg på mig? - Vi pratar inte om det här nu.
Kom igen. Säg det.
Vi pratar inte om det här. Det är som det är.
Det tjänar inget till att prata om det.
Okej.
Okej. Jag går upp igen.
Jeff...
Jag har gjort val som jag ångrar.
Men du är inte ett av dem.
Och när du inte är bra är du fantastisk, och jag älskar dig.
Jag älskar dig.
- God natt. - God natt.
Det var en ny patient? Vänta. Det står inte på skrivskivan.
Nix. Rum tre.
Hej.
Jag ska förbereda dig.
Jag heter Anissa Pierce.
Jag heter Monique.
Efternamn, Monique?
Bara Monique.
Okej.
Jag ska kolla ögat. Se framåt.
Jag tror inte att såret behöver sys.
Har du huvudvärk?
Nej.
Ser du otydligt eller dubbelt?
- Nej. - Bra.
Hur gick det till?
Jag vet inte. Jag föll visst nedför trappan.
Vännen, det här ser inte ut som fallskador.
Det är okej. Du kan prata med mig.
Jag vet inte, sa jag. Jag kanske slocknade eller nåt.
"Eller nåt"?
Vill du verkligen inte säga vem som gjorde det här?
- Så att du kan få hjälp? - Jag sa inte att nån har gjort nåt.
Okej.
En läkare kommer snart.
Vi loggar inte in henne.
Varför inte?
Hon bor med nån som heter Rayvon.
Han är capo i De hundra.
Om vi låtsas som ingenting, får vi leva.
Det suger, men vad kan vi göra?
Hej. Jag heter Trevon Roger.
Vänta lite. Jag tror att...
Metamänniska i sikte.
HJÄLTE
- Hej, snygging. - Tack, gumman.
Du är okej. Du kan gå.
- Hej. - Hej.
Läget?
- Hej. - Tjena. Läget?
- Tjena. - Tjena. Kul att se dig.
Hej, gumman.
- Ha en bra dag. - Tack.
- Fint att se dig. - Tack.
- Så härligt att se er. - Okej.
Jag är så glad att jag gav dig en nyckel.
Lunch, eller är du för trött?
Jag tänker inte sova bort dagen.
Var hittade du den?
I butiken där jag jobbar.
Vänta. Serietidningar om Black Lightning?
Ja. Thunder också.
Vad är det?
Ingenting. Det är coolt, bara.
Ett ögonblick bara, så är jag klar.
Okej.
Vad är det?
VILA I FRID KHALIL
INGEN KAN ERSÄTTA DIG
Okej, hör upp. Här är din andel.
- Vem är det? - Ta henne!
Jag har hört om dig.
Du kallas Black Bird på gatan.
Jag kan inte låta dig ta pengarna.
Jag kom inte för pengarna.
Men tack.
- Rayvon. - Gå tillbaka in.
Jag har hört att du gillar att slå kvinnor.
Kom igen, slå mig.
Du ska få ett gott råd.
Tvinga mig inte att komma tillbaka.
Döda bitchen!
Hallå, ta inte ner det där.
Sluta. Ta inte ner det. Snälla.
Rektorns order.
Anissa.
Anissa?
Tuff kväll.
Behöver du läka så mycket att du slocknar?
Jag är en idiot.
Jag gör allt det där...
Allt som pappa sa skulle få mig dödad.
Du vill göra gott. Jag fattar.
Men du måste tänka på din familj också,
ifall du skulle mista livet.
Det gör jag.
Och vilket slöseri det vore att dö
innan du har hunnit bygga ditt liv.
- Beklagar sorgen. - Tack.
- Vi är med dig. - Jag beklagar verkligen, Jen.
Kom. Ursäkta mig. Ursäkta.
Vad gör det där här?
Minnessaker för en elev som dog tragiskt.
Jag vet vad det är. Det är en olämplig dekoration.
Studera elevhandboken när du har tagit ner den.
Du kan gömma dig bakom dina regler,
men faktum är att du inte gillar honom...
...eller nån av oss.
Det här är ingen debatt. Sätt fart.
- Till lektionerna. - Det är visst en debatt.
För oavsett vad du tycker, spelar svartas liv roll.
- Just det. - Khalils liv spelade roll.
Du missköter dig.
Du är rasist.
Bra där.
Så bekvämt.
För att vinna en diskussion, säg "rasist".
Det är ett monument över en gängmedlem som attackerade skolan.
Ta ner det genast,
annars kör jag ut dig och förstör det.
Du kan inte ta bort honom från oss. Du kan inte få oss att glömma honom.
Varenda en här är bara ett steg från
att bli nån de inte vill bli.
Det här är din sista chans.
Kan nån här säga att om ni blev invalidiserade
och fick chansen att gå igen, skulle ni inte ta den?
Vi är alla i kapslar. Det vet ni väl?
Precis som ungdomarna på nyheterna.
Fångade i ett system som struntar i oss,
och som drivs av såna som du.
Ja!
Ta henne.
Kom här.
Lämna väg. Såja.
- Det är okej. Var starka. - Gå till era lektioner.
Nej, nej. Gå inte ner på knä.
Och lägg undan mobilerna.
Lägg undan mobilerna.
Det här är en olaglig samling.
Ni bryter mot reglerna i elevhandboken.
Säg åt dem att gå till lektionerna.
Det är väl rektorns jobb.
Ja.
Tar ni hit den galna bitchen igen?
Varför släpper ni ut nån så störd från fängelse?
- Hej, själv. - Hon kommer att sköta sig nu.
Vi behöver henne inte.
Om några månader är kapselbarnen återställda.
Om du kunde fortsätta som nu.
Tyvärr kan vi inte det. Kapslarna måste flyttas,
och dr Jaces simulationer behövs för att stabilisera barnen för flytten.
Och din expertis behövs förstås också.
Jag sa det till honom för att det är sant. Du kan tacka mig sen.
Ni flyttar dem med eller utan mig.
Just det.
Du...
Jag trodde inte att du var verklig.
Det är till Khalils begravning.
Om du gör nåt annat med pengarna, så återkommer jag.
Kom in.
- Var är Anissa? - Vet inte. Det kunde inte vänta.
Föraren vid kidnappningsförsöket...
Yuri Bakonov, medlem av Markovias säkerhetstjänst.
Östeuropa, va? Det var på nyheterna.
De är särskilt ambitiösa och brutala.
Varför vill Markovia kidnappa Lynn?
Fråga honom själv.
Jag spårade honom till en lokal som hyrs av Markovias regering.
Bara fem vakter enligt satellitbilden.
Då är han min.
Döda honom!
OKÄNT NUMMER
Ursäkta mig ett tag.
Ja?
Du, jag har nåt åt dig.
Eller nån, snarare.
Vi talar om mordförsök och kidnappning.
Han har fått den första av tre operationer.
När han kommer hem är inte Monique kvar.
Jag har pratat med henne.
Hon har flyttat.
Hon får rådgivning och skapar ett nytt liv åt sig.
Bra.
- Allt verkar bra. - Du lät vakter föra ut min dotter.
Ge det här till Jamie.
Kom du för att slå mig?
- Du hade bara behövt hämta mig. - Hon var störande.
Dessutom
kallade hon mig rasist inför alla elever.
Jag måste agera, och får kanske agera mer.
Att stänga av henne hjälper inte din sak.
Jennifer ifrågasätter bara
om du är lyhörd för hur folket här fungerar.
- Både elever och lärare undrar det. - Okej.
Låt oss vara ärliga mot varandra.
Eftersom jag är vit antar du att jag har haft det bättre än du.
Och det är ren rasism.
Nej. Din far var en respekterad journalist.
Min var heroinmissbrukare
och min mor dog av en överdos medan min far såg på.
Men folk ser annorlunda på dig än på en svart man, även om han är rik.
Det är det ungdomarna möter.
Jag tycker inte synd om dem.
Det gör jag inte, för jag fick sova på gatan och äta hundmat.
Hundmat. Men ingen tycker synd om mig, för jag är en vit man.
Och ingen bryr sig om hur det går för vita män i USA idag.
Bra snack.
Nästa gång får jag välja film.
- Gillade du den inte? - Den var så våldsam.
- Jag gillar när en kvinna spöar upp folk. - Måste nån spöa upp folk?
Jösses. Titta.
- Hej, får jag pröva? - Varsågod.
- Förlåt. - Hör du mig klaga?
Jag beundrar din förmåga att vara spontan,
och din lust på livet.
Du är tydligen en djup person. Ska bli kul att lära känna dig bättre.
Det är du som jämt sticker utan förklaring.
Och jag frågar aldrig. Jag respekterar ditt privatliv.
Okej. Vänta. Det där blev fel.
Det sista jag vill är att vi ska gräla.
Du. Dina ögon ändrar färg.
Va?
- Mår du bra? - Jadå.
Nej, de är likadana. Ett ögonblick verkade de ljusare.
Det var väl solljuset.
Du...
Jag har tänkt mycket på oss.
Jag vill att du träffar min familj.
Vill du komma på middag?
- Nej, beklagar, jag kan inte. - Jag har ju inte ens sagt när.
Anissa, när jag är med dig kan jag inte styra mig själv.
Jag vet, och det är fantastiskt.
Nej, du förstår inte.
Förklara för mig, då. Jag lyssnar.
Jag måste gå.
Sa jag nåt fel?
Grace! Vad gjorde jag för fel?
Taktiska team överfaller folk i Freeland.
Nåt om det i portföljen?
Inte hittills. Men jag har nåt att visa dig.
Så enligt portföljen
stämmer det med ett metaforskningsprojekt i...
FYRA FÅNGAR DÖDADE I RYMNINGSFÖRSÖK
Leavenworth. Sen tog ASA sina framgångsrika objekt.
Ja, och de var anonyma agenter ett tag,
- men de begick hemskheter. - Som aldrig blev kända.
Både vaccinskandal och krigsbrott blev för mycket.
Fingeravtrycken matchar.
Så objekten från Leavenworth blev agenter?
Det är exakt samma personer
i kapslarna som vi tog från klinikens källare.
Perfekt. Bra jobbat.
Ja.
HENDERSON - Markoviske föraren har diplomatisk immunitet.
Måste släppa honom. Redan på väg till Markovia.
Begravningar... Jag behöver prata. Jag kommer förbi sen.
- Vi borde gå. - Nej.
Jennifer...
Jag klarar inte att se honom sänkas ner i marken.
- Jen... - Raring...
Du måste vara lugn.
Jag vägrar kliva ur.
Om jag stannar i bilen är det inte verkligt.
- Raring... - Nej.
Se på mig.
Oavsett hur mycket världen smärtar är du ändå en Pierce.
Du säger ja. Vi säger ja.
Vi säger ja för att det spelar roll.
Vi säger ja för att vi hedrar dem vi älskar,
för att vi är lojala mot deras minne,
för att vi inte ger upp om dem eller oss själva.
Eller hur?
Ja.
Grace?
Grace, det är jag.
Ska vi verkligen göra det här?
Innan de var metas var de ju dömda mördare.
Mordiska psykopater. De värsta av de värsta.
Hur snart kan du öppna burkarna?
Jag har faktiskt ingen aning.
Ursäkta?
Det här är gammal teknik. Bokstavligen muttrar och skruvar.
De hör hemma på museum. Jag vet inte vad man ska göra med dem.
Jag vet en som kan. Avbryt ordern att döda dr Jace.
Vi får göra henne till en mer permanent gäst.
Han ska få betala, Khalil. Det lovar jag dig.
Jag ska sänka ner Tobias Whale i jorden.
Där du är.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson